Все блукаю, марю я.
Сум мій кароокий!..
Азіатчино моя,
ви, міста широкі!
Гляну я на дальню путь —
синьо і глибоко...
Наді мною роки йдуть
золотим потоком.
Шум аеро угорі
Хвилями — до мене...
Гей, вечірні ліхтарі
і авто сирени!
Все блукаю, марю я.
Сині, чорні, карі...
Азіатчино моя,
золоті бульвари!..
Васильки у полі, васильки у полі, і у тебе, мила, васильки з-під вій, і гаї синіють ген на видноколі, і синіє щастя у душі моїй…
Читати далі »
Може, ми й не друзі. На твоє «Прощай...» нахилився в тузі, облітає гай…
Читати далі »
Так ніхто не кохав. Через тисячі літ лиш приходить подібне кохання. В день такий розцвітає весна на землі і земля убирається зрання…
Читати далі »
Я люблю тебе, друже, за те, що в очах твоїх море синіє, що в очах твоїх сонце цвіте, мою душу голубить і гріє…
Читати далі »
Од трамваїв синє-синє місто, золоті од ліхтарів сніги. Хто прийшов із геніяльним хистом і зробив це розчерком руки…
Читати далі »